UNDRET
MALACKASUNDET
Vi har rev på båda sidor! Jag ser inte om det är sand eller klippor.
Vi kommer inte undan piraterna, kapten! Vi måste kapitulera.
Att ge upp fars skepp innebär inte att piraterna skonar oss, mr Phelps.
Grunt vatten...
- Framåt för fulla segel! - Då går vi på grund, kapten!
Det är omöjligt!
Ni vet vad jag tycker om det ordet.
För fulla segel. För fulla segel!
För fulla segel, gossar! För fulla segel!
Dikt babord, Harper!
Då kantrar vi!
Precis!
Hissa seglen! Vi har inte hela dan på oss!
Håll i er!
Det är för grunt!
Vi behöver fulla segel!
- Håll i dig, Will! - Hjälp!
Vi kantrar!
Håll i er!
Det gick, kapten!
Man kan bara göra det omöjliga om man tror på att det är möjligt.
Sätt kurs mot London, Harper.
Vi är färdiga här.
Slå rom i glasen, pojkar! Vi ska hem.
ALICE I SPEGELLANDET
HELA VÄRLDEN
Kapten i land!
Kapten.
Mor!
Äntligen är du hemma.
Miss Kingsleigh...
- Vi har väntat på er i över ett år. - Vi fick förhinder.
Pirater, bland annat. Hälsa lord Ascot att jag vill träffa honom snarast.
Lord Ascot har tyvärr gått bort.
- Hans son har ärvt lordtiteln. - Hamish?
Ja, han är styrelseordförande nu.
Det var tråkigt att höra.
Du skrev så sällan. Jag vet knappt var du har hållit hus.
Kina är fantastiskt!
Vi seglade långt inåt land på Yangzifloden.
De har aldrig sett gulhåriga människor förut.
- Var du aldrig rädd? - Jo, självklart.
Men då tänkte jag på far.
Du låter som han.
Jag saknar honom.
Jag också.
Men åren går så fort för mig nu.
Tiden är en skoningslös härskare.
Tiden är en tjuv och en usling.
Ascots ska visst fira Hamishs lordtitel i kväll.
Perfekt, då går vi dit!
Inbjudningen kom nog bort i posten...
Lady Ascot har sagt att vi alltid är välkomna.
- Och jag har ett förslag till Hamish. - Han gifte sig i fjol, Alice.
- Han har visst kommit över ditt nej. - Ett affärsförslag, mor.
Ska du fara iväg igen? Redan?
Du skulle behöva ombesörja ett och annat här hemma.
Efter nästa resa behöver du inte oroa dig för någonting.
Får jag lov att oroa mig för kvällen?
Du borde ha tagit den gula klänningen.
Om den här dög åt kejsarinnan av Kina ska den nog duga åt Ascots.
- Måste du alltid vara så envis? - Nej, men det blir roligare så.
- Vad är det hon har på sig?! - Det är den där Kingsleigh.
- Upprörande! - Rena cirkusdräkten!
Miss Kingsleigh?
Vad gör ni här?
Jag är här för att rapportera till lord Ascot.
Jag förstår.
Nåväl, följ med.
Helen! Det var oväntat.
Alice... Vi befarade att du aldrig skulle komma hem med vår skuta.
Min skuta. Hej, Hamish.
"Lord Ascot". Det är faktiskt därför vi har den här lilla tillställningen.
Miss Kingsleigh, det här är min fru Alexandra.
Den nya lady Ascot.
Så ni har varit ute och rest i världen?
- Ja, jag kom nyligen hem. - Vad tyckte ni?
- Om världen? - Ja.
Mycket angenäm. Ni borde besöka den någon gång.
Förlåt att jag tränger mig på, men jag vill avlägga min rapport.
Självfallet.
Den här vägen, miss Kingsleigh.
Ni också, mr Harcourt.
Får jag lov att föreställa miss Alice Kingsleigh?
Miss Kingsleigh, styrelsen.
God afton, mina herrar. Världen ligger öppen, men vi måste agera snabbt.
Med fler expeditioner längs Wufloden...
Jag beklagar, miss Kingsleigh. Det blir inga fler expeditioner.
Förlåt?
Men det finns en ledig kontorstjänst.
Ni skulle få börja med arkivering, men tids nog...
Det här handlar inte om Kina.
Det är för att jag sa nej när du friade.
Det är tyvärr allt vi kan erbjuda, miss Kingsleigh.
Inga andra i branschen anställer kvinnor som kontorister.
Och sannerligen inte som skeppare...
Så här får ni inte göra! Jag äger 10 procent av bolaget.
- Din far reserverade aktierna åt mig. - Nej, han gav dem till er mor...
...som sålde dem till mig medan ni var bortrest.
- Dem och reversen på huset. - Hennes hus?
Reversen som vi ska lösa mot ert skepp.
- Men skeppet var ju min fars. - Mycket riktigt.
Ge oss skeppet, så löser vi reversen på huset.
Ni börjar jobba på måndag morgon. Lön och pension utgår.
Skulle jag ge upp Undret?
Annars kan vi varken hjälpa er eller er mor.
Alice...
Alice.
- Alice! - Hur kunde du sälja våra aktier?!
Det är för din skull, Alice. För att du ska få ett anständigt liv.
- För fem minuter sen var jag skeppare! - Det är inget yrke för en dam.
Tiden är din fiende, och du är vårdslös med den.
Jag trodde att jag kunde hinna med sex omöjligheter före frukost...
Det var en barnslig dröm, Alice.
Undret är bara ett skepp.
Det är det inte alls. Det är fars skepp!
Allt han älskade. Allt jag älskar!
- Han skulle aldrig tillåta det här. - Han finns inte längre!
Man kan inte bara göra som man behagar.
Det måste alla kvinnor inse, Alice. Jag har tvingats göra det.
Det sista jag vill är att bli som du.
Ge bort Undret?
Och göra avkall på det omöjliga?
Vem är jag i så fall?
Du är Alice, förstås.
Absolem?
Absolem!
Hon har varit utomlands länge. Klär sig som en inföding!
Resor påverkar förstås sinnet, särskilt hos kvinnor.
- Vänta! - Precis som fadern...
En bra karl, utan tvekan, men något rubbad.
Äpplet har visst inte fallit långt från trädet.
Absolem...!
Besynnerligt.
Det är låst. Någon är där inne. Där inne får ni inte vara!
Hämta nyckeln!
Lord Ascot, det är någon i er fars arbetsrum.
Besynnerligare och besynnerligare...
Åh nej, inte nu igen!
Alla mina hästar, alla mina män, till undsättning!
Kom nu, gossar.
Vi samlar alla bitarna i en hög här borta.
Hur ser jag ut? Säg som det är.
- Han ser helt knäckt ut. - Ett skal av den han var...
- Måste du alltid dra samma skämt? - Luktar ägget skämt, säger du?
Förlåt.
Lika klumpig som alltid, och dubbelt så trög.
- Jag trodde aldrig du skulle fatta. - Absolem...
Ursäkta mig, unga dam. Den där behöver vi.
Du har varit borta för länge, Alice.
Och om inte alltför länge är han borta.
Vem då? Vad är det som har hänt?
Tiden kommer att få allt att klarna.
Men nu måste du skynda dig.
Och du...
Se vart du går.
Hallå där!
- Alice! - Gudskelov att du äntligen är här!
Den där flickan är här igen!
Alice!
Du är tillbaka!
Var inte så trevliga. Hon är sen!
Kommer jag olägligt?
Vi var oroliga för att du inte skulle komma alls.
Hur är det fatt?
- Hattmakaren har fått fnatt. - Eller spatt.
- Fnatt. - Nej, spatt.
Tweedlar...
- Han är galen. - Hattmakaren?
Det vet jag väl.
Det är hans "myckenhet", det som gör honom till den han är.
- Men han är elakare. Mindre spakare. - Ingen skrattbejakare.
Och inget av våra påhitt får honom att le.
Vi hoppades att du kunde hjälpa oss att rädda honom.
- Vad har hänt? - Det kom ett kraftigt oväder.
Vi gav oss ut i Tulgeyskogen för att undersöka saken.
Kom, fyrfoting!
Apport!
Din tur!
Apport!
Hattmakaren var sitt vanliga hattiga jag.
Tills...
Den där blå pappershatten påminde honom tydligen...
...om hans familjs tragiska öde.
De som dräptes av Jabberwocken på horunvendushdagen...
...för många år sen.
Han är inte sig själv längre.
Men om någonting kan återställa honom vore det att få se dig igen.
- Ja. - Sannerligen.
Var är han, då?
Gå din väg! Du får inte komma in.
Det är jag - Alice!
Alice...
Du är du! Och du är här.
Du är väl du?
Ja, Hattmakaren.
Bra.
Du är den enda.
Men du har alltid varit Alice.
Därför vet jag att du tror på mig.
Jag har saknat dig.
Det är min familj, Alice.
Din familj?
Ja, min familj.
De försvann för länge sen.
Trodde jag...
Se här, vad jag hittade!
Den första hatten jag tillverkade.
Jag trodde den var bortkastad sen länge.
Den kan omöjligen vara här, men...
...här är den.
Så om den här hatten har klarat sig, måste min familj också ha gjort det.
Men Hattmakaren...
Jag trodde inte att jag var värdig namnet Hightopp.
Han var mycket sträng, min far.
Vi hade ett fruktansvärt gräl.
Jag sa aldrig förlåt medan jag hade chansen.
Men det här innebär att jag kan ställa allt tillrätta.
Hattmakaren...
Din familj...
Du tror mig väl, Alice?
Jag vill göra det.
Hattmakaren!
Du är ju sjuk! Vad kan jag göra?
Såklart...
Min Alice kan hjälpa mig att få tillbaka min familj.
Men...
Hattmakaren, de är ju...
De dog ju för länge sen.
Det har du själv sagt till mig.
Ingen kan få dem att komma tillbaka.
Ingen annan än du.
Jag är ledsen.
Men det...
Det är omöjligt.
Du... är inte du!
- Snälla Hattmakaren... - Ut!
Jag vet inte vem du är.
Du är inte min Alice.
Min Alice skulle tro mig.
Hattmakaren!
Snälla Hattmakaren!
Snälla du!
Här kommer hon!
Vi måste göra nåt. Han är mycket illa däran.
Jag tror att han är... döende.
- Kära nån... - Vi får inte förlora honom, Alice.
Han sa att jag måste hämta hans familj.
Men det... går ju inte!
- Om inte... - Vad då?
Om det inte fanns ett sätt...
- Nej, du får inte! - Vad för nåt?
Det är för farligt. För mycket begärt!
Vad för nåt?
Alice...
Du måste resa bakåt i tiden.
Åh, nej...
Resa tillbaka i tiden och rädda hans familj.
Om Hattmakarens villfarelse besannas...
...blir han frisk igen.
Resa bakåt i tiden? Hur då?
Med Kronosfären.
- Krono-vadå? - Kronosfären.
Kraften som driver det stora Alltidsuret.
Enligt legenden kan den användas för att färdas över Tidens ocean.
Vi kan inte, för vi har redan varit i det förflutna.
Och möter man sig själv i det förflutna...
Vad händer då?
Det har aldrig hänt, men man tror att allting skulle bli historia.
- Det låter mycket farligt. - Det är det! Extremt farligt.
Du är inte härifrån, så bara du kan använda den.
Det är inte omöjligt, bara icke-möjligt.
Nu tog jag dig!
Hattmakaren är min sannaste vän.
Om han behöver hjälp ska jag hjälpa honom.
- Hurra! - Jag visste att hon skulle hjälpa oss.
Var finns den där Kronosfären?
Tiden har den. Den är hans.
Vänta lite... Är tiden en han?
Han bor bortom ändlöshetens vidder, i evighetens slott.
In här, halvannan kilometer bortom pendeln.
Så kallt...
Hitta Tidens slott, låna Kronosfären, resa till horunvendushdagen -
- rädda Hattmakarens familj, och därmed Hattmakaren.
Försök att inte ha sönder det förflutna, nuet eller framtiden.
Jag försöker bara hjälpa till.
Vad kan väl gå fel?
Varväl, Alice.
- Hattmakaren räknar med dig. - Det gör vi allihop.
Hallå?
Är det någon här?
Hallå?
Förbaskade jagformade korridor...
Ska den här dagen aldrig ta slut?
Den klibbar sig fast som ett par svettiga pantalonger.
LEVANDE UNDERLANDIANER
Vem har stannat?
Vem har tickat sitt sista tack?
Tackat sitt sista tick.
Brilliam...
...Hinkle.
Brilliam Hinkle.
Din tid är kommen.
Nu ska ni arkiveras...
AVLIDNA UNDERLANDIANER
...i alfabetisk ordning.
Hi... Hi...
Higgens...
Highbottom...
Ingen här än...
Highturn...
Highview, Himmelby...
Hinkle.
Jag hoppas ni var lycklig och att ni använde er tid väl.
God natt.
Vem där? Jag såg dig.
Hur kom du in? Det är ju omöjligt.
Kom fram, slingrande lilla mask!
- Jaså, en flicka. - Förlåt att jag stör.
- Har ni möjligtvis lite tid över? - Tid?
Unga fröken...
Jag är Tiden.
Oändlig, evinnerlig...
...odödlig...
...och omätbar.
Om man inte har en klocka.
Eftersom jag är Tiden, måste jag ge lite av mig själv -
- för att du ska kunna få mig. Hänger du med?
- Ja. - Jaså?
- Lovar du att fatta dig kort? - Jag ska...
Är det något jag inte tål, är det folk som är oförmögna, ovilliga eller...
...ohågade att bilda korta meningar.
Min vän svävar i livsfara.
Nog med pladder! Jag har viktiga saker att göra.
Snälla! Ni har inte svarat på frågan.
En minut.
Varför går du runt med en stupad soldat i fickan?
Visa mig honom.
Han är trasig. Kaputt.
- Jag vill aldrig skiljas från fars ur. - Tids nog ska alla skiljas från allt.
Skåda...
Det magnifika Alltidsuret!
Han är jag, ett är vi, allt som var och allt som ska bli...
Den dikten har jag kommit på.
Var på alerten, nu.
- Wilkins! - Ryggen rak, blicken fram...
Hur går det med min oövervinnliga maskin?
- Jo, den... - Du talar först när du blir tilltalad!
- Han blev ju tilltalad. - Strunt!
Maskinen, Wilkins. Hur går det med den?
Hejsan.
Och vem kan du vara?
De små byggarna är mina sekunder.
Fascinerande... Jag förmodar att varje sekund räknas.
Om de kan räkna? Det vore nåt. De är ganska korkade.
Det var okänsligt sagt. Förlåt.
Imbeciller, som sagt.
Kom.
Nå, vad var det du ville fråga? Du har exakt en minut på dig.
Det gäller Hattmakaren. Tarrant Hightopp, en god vän.
Han har fått för sig att hans familj fortfarande lever.
Men Jabberwocken dödade dem på horunvendushdagen -
- och jag dödade Jabberwocken.
- Jag måste få låna Kronosfären, för... - Kronosfären?
- Det där var inte en minut. - Vill du låna den?
Nyttja den?
Sno den?
Ja.
Du ber om...
...att få omintetgöra historien! Kronosfären driver Det stora uret.
Men utan den blir Hattmakaren aldrig frisk...
Wilkins! Wilkins!
Förbaskade dörr...
Ja, herrn?
Wilkins, avlägsna den här... gulhåriga barnungen.
Ska ske! Inga obehöriga.
Tack för att ni tog er er.
Seså, kom nu.
- Tog mig vad för nåt? - Tid.
Unga dam... Man kan inte ändra på det förflutna.
Men man kan lära sig ett och annat av det.
Kom nu.
Denna kommande generation...
Samma väg ut, fröken. Hela vägen bort.
Auf Wiedersehen...
- Wilkins! - Ja, herrn!
- Mein Liebchen är här! - Kommer!
Snabba dig!
Rappa på! Ding-dong! Framåt, sekunder!
Backa! In i ledet.
- Ers Höghet... - "Ers Majestät"!
Ers Majestät!
Herrn väntar på er i salongen.
Ska jag annonsera er?
Nej, jag kan annonsera mig själv.
Tick-tack! Var är du?
- Tick-tack! - Jag kommer, min älskade!
- Present! - Givetvis.
Min älskling...
Ditt huvud ser mycket, mycket stort ut i dag.
Denna gåva är tillverkad enbart av kärlek.
Och förstås lite metall och trä.
Du är ju så förtjust i pyttesmå saker.
Jag ska vårda den ömt.
Bra.
Kära nån.
Kronosfären!
- Vad är det, min kära? - Du vet vad det är jag vill!
- Men jag har redan gjort så mycket... - Ja, det är bra.
Men förstår du inte?
Med min stora hjärna...
...och din lilla Kronosfär...
...kan jag bli kvitt med min syster.
Och vi skulle kunna härska över dået, nuet och framtiden.
Du begär det omöjliga, min kära.
Jag kan inte ge dig Kronosfären.
Om du älskade mig skulle du göra det!
Ingen älskar mig.
Ingen fruktar mig.
Jo, jag älskar dig!
- En kyss? - Åh, nej...
Det stora uret...!
- Wilkins! - Jag kommer, herrn!
Tick-tack!
Sekunder bildar minuter...
Tick-tack!
Överge mig inte när jag tjurar!
Vad är det med dig?
Kronosfären...
Alice.
Nej! Stoppa henne!
Stoppa henne, era imbeciller!
DRA I MIG
- Vilken idiot skrev det där? - Det gjorde ni, herrn.
Tack för att du erkänner ditt misstag.
Idiot!
Hur styr man den här?
Halt! Stanna!
Stanna, lilla mus!
Nej... Nej!
Hur ser jag ut? Säg som det är.
Blott ett skal av den han var...
Det är som ett skepp.
Sätt kurs framåt.
Kom, fyrfoting. Apport!
Hattmakaren!
Oroa dig inte, Hattmakaren. Jag ska rädda dig och din familj.
Alice?
Den Alice?
Som dräpte min lilla Jabberwockplutt?
Anledningen till att jag blev bannlyst från mitt kungarike?
Den Alice? Idiot!
Jag vill ha hennes huvud!
Hur står det till?
Det har börjat.
Utan Kronosfären skär Det stora uret samman.
Då stannar jag, och hela Underlandet går under.
Går under?!
Wilkins, du måste hålla Det stora uret igång.
Jag?! - Sa jag det högt? Jag menar... ska bli!
Och jag måste hitta barnungen.
Kära nån!
Vad är det som händer?
Hon måste ha hittat Kronosfären.
Var försiktig, kära Alice. Vårt hopp är med dig.
HORUNVENDUSHDAGEN
Horunvendushdagen!
Du!
Ge tillbaka det som är mitt! Annars kommer jag till min ände!
Kom tillbaka!
Ingen kommer undan Tiden!
Jag är oundviklig!
TOOMALIEDAGEN
Hattmakaren?
Det är du! Du är du igen!
Ja, annars önskar jag att så vore.
- Har vi träffats? - Ja! Fast inte än.
- Du känns bekant... - Vi träffades när jag var yngre.
- Det minns jag tyvärr inte. - Det har inte hänt än.
- När händer det då? - Om många år, när du är äldre.
Så vi ska träffas när du är yngre och jag är äldre?
- Jag förstår om det inte går ihop. - Jo, för mig går det ihop.
- Tarrant. - Jag vet. Jag heter Alice.
Du verkar ha rört till tiden, Alice.
Nej, han är inte rörd, snarare väldigt upprörd.
- Du är knäpp, inte sant? - Ja, de påstår det.
De bästa är det.
Jag vet att det låter konstigt, men jag behöver hitta din familj.
Då har du tur. Den här vägen.
Underbart!
Sannerligen.
Gratulerar på myndighetsdagen, kära Mirana.
Och nu... tronarvingen.
Prinsessan Iracebeths krona.
Ohyfsade bönder.
Tyst!
Vad gör du, din idiot?
Sätt den på mitt huvud! Det här är ju pinsamt.
Gör det!
Odugliga imbecill!
Tystnad!
Den nästa som skrattar kommer aldrig att skratta mer!
Men snälla Iracebeth... Hur kan man hindra nån från att skratta?
Dra en säck över hennes huvud!
Dra en säck över ditt huvud! Över alla era huvuden!
Vi ska sy ihop era läppar -
- skära ut era tungor och kapa era öron!
Av med dem! Av med deras... Av med deras...
Nog, Iracebeth!
Jag har alltid hoppats att du en dag skulle visa upp de kvaliteter -
- som behövs för att bli drottning.
Nu förstår jag att den dagen aldrig kommer.
Medborgare i Witzend...
När jag dör, skall min krona ärvas...
...av prinsessan Mirana.
- Nej, far... - Det är orättvist!
Jag är ju äldst!
Du är olämplig som härskare, Iracebeth.
Jag hatar er!
Jag hatar er allihop!
Och aldrig glömmer jag er, flinande Hightopps!
Nej, min hämnd ska bli fasansfull!
Gruvlig...
- Långsam... - Racie...
Försök inte med ditt "Racie". Det var du som började!
Ska du inte berätta sanningen för dem?
Jag tänkte väl det.
Ingen älskar mig.
Ingen älskar mig!
- Racie! - Iracebeth!
För att vara en hattmakare värdig namnet Hightopp -
- måste man vara tillförlitlig, sansad och disciplinerad.
Allt som du inte är!
Jag skrattade ju bara, far. Jag kunde inte motstå det.
Hennes huvud är minst sagt digert.
Du berövade prinsessan hennes krona.
Vet du vad det innebär?
- Varför duger jag aldrig åt dig? - Varför gör du mig alltid så besviken?
Nu sa du det.
Nu sa du det, far.
Om jag nu gör dig så besviken, sörjer du väl inte om jag flyttar hemifrån?
Nej...! Tarrant!
Min hatt, mamma.
Tarrant...
Snälla Zanik, be honom att stanna kvar.
Snälla Zanik!
Tarrant.
Tarrant?
Hattmakaren!
Vänta, Hattmakaren.
- Jag är ingen hattmakare. - Jo, du är ju Hattmakaren!
Eller du kommer att vara det när jag träffade dig...
Du borde träffa Thackery. Han är också knäpp.
- Vill du dricka te med oss? - Du måste tillbaka till din familj!
- Vad vet du om min familj? - De är i fara.
Du måste varna dem för horunvendushdagen.
Jag vet inte vad du pratar om.
Men om far har skickat dig, så glöm det!
Om du inte försonas med dem nu kommer du att ångra dig.
Kanske en annan gång.
Jag har förlorat min far.
Och jag saknar honom varje dag.
Om du går din väg nu, kommer också du att förlora din far.
Min är borta för alltid, men så behöver det inte bli för dig.
Du kan få honom tillbaka, och då kan du vara du igen.
En hattmakare, precis som han.
Det sista jag vill är att bli som min far.
Vänta, Tarrant!
Du kommer att förlora din familj utan att ens ha försökt förhindra det!
Som du vill. Då varnar jag dem själv.
Mr Hightopp!
Har ni ett ögonblick? Jag har något viktigt att berätta.
Mr Hightopp.
Vi ber om ursäkt. Ni känner ju till min systers... åkomma.
Be inte om ursäkt, Ers Höghet.
Hela Witzend sörjer dagen då er syster drabbades av olyckan.
Falldagen, just som klockan slog sex.
Jag glömmer aldrig den snöiga kvällen när hon slog i huvudet på torget.
Hon och jag hade...
I det ögonblicket förändrades allt.
Men om det aldrig hände skulle horunvendushdagen aldrig inträffa.
Och Hattmakaren skulle vara räddad!
Ursäkta mig.
Vem var det där?
Kära nån...
Oroa er inte, det här klarar vi!
Fast utan honom.
Ryck upp dig, Tarrant. Vi kommer att ha så roligt nu när du bor här.
Det är tedags!
Blinka, lilla fladdermus Undrar var du håller hus
Fjärran lockar...
- Vem är det där? - Var hälsade, undervarelser!
Jag är Tiden.
Evig och odödlig, själva tiden personifierad.
Jag förstår om tanken kan vara lite svårsmält -
- men fatta gärna er häpnad kort.
- Ers Majestät. - Mycket angenämt.
Jag söker en tjuv med klent intellekt.
- Hon har... - Hare?
...gulaktigt hår.
Och hon heter... Alice.
- Och varför söker ni henne? - Hon har tagit en sak från mig.
Jag tänker inte säga vad, men en obetydlig sak. En bagatell.
Jag förstår inte varför ni ska göra sånt väsen om det.
En fullständigt oviktig sak. Jag måste ha tillbaka den.
Inte för att jag bryr mig... Så fort som möjligt!
Men det kvittar mig lika.
Ge hit den! Vem vet något om den?
Ni har tur, ni tidsenlige...
För just i dag har jag bjudit hit Alice på te.
- Vad är en "alice" för nåt? - Tyst!
Slå er ner, så kan vi invänta henne tillsammans.
Det finns ingen plats vid bordet. Ingen plats. Ingen plats!
Gott om plats. Gott om plats...
- Te till vår gäst. - Tedags!
Så trevligt vi har nu för Tiden!
Får det vara en scones?
Scones...
Så...
Om ni nu är Tiden själv, eller vad det nu är för påstående ni påstår...
...så kanske ni kan förklara en sak. Jag har alltid undrat när "snart" är.
Om du förargar mig, blir det en evighet.
Nej, det är orättvist! Det är orättvist!
FALLDAGEN
Han känns väldigt bekant... Undrar just vem.
Han är lite lik dig, brorsan.
Knappast! Han är ju ful som stryk. Han är mer lik dig.
Kom tillbaka!
Tarrant! Kolla här.
Nu ser du mig, och nu...
Vänta lite... Borta!
Vart tog katten vägen?
Nu fick jag dig!
- Nu ska du få! - Tvärsemot, nu ska du få!
Klockan är snart sex.
Hej!
- Du har ett mycket fint huvud. - Tack!
Ett fint huvud förtjänar en fin hatt, brukar far säga.
Han gör de finaste hattarna i Witzend. Ska jag be honom att göra en till dig?
Kom! Han kan göra alla slags hattar.
Hättor, halmhattar, strutar, fezer, klockhattar, huvor, hårnät, turbaner...
- Du äter ju upp alla kakorna. - Du kan få kanterna.
Om ni inte kan samsas får ingen av er några fler kakor. Ut ur mitt kök!
Raska på!
- Är det sant att du läker alla sår? - Tiden är på min sida.
- Varför går du obevekligt din gång? - Vart tog Tiden vägen?
Chessur! Var har du varit? Du är sen!
Nej, jag håller faktiskt Tiden...
- Jag har Tiden till hands... - Fåntrattar.
Tror ni inte jag har hört era simpla skämt förut?
Era gäckeriförsök faller platt till marken.
- Titta, Tiden flyger sin väg... - Nu räcker det!
- Jag är knapp. - Du ljuva Tid...?
Här kommer jag med en kund med utsökt huvud, far.
Vilket slags hatt önskar ni er, frun? Någonting... fjädrigt?
Någonting... knappigt?
- God eftermiddag, fröken. - God eftermiddag.
En hatts funktion är att spegla samhället.
Inte att vara lustig.
Far... Jag har något som är lustigt.
Vad är det för nåt?
En hatt.
Det här är ju helt bakvänt, Tarrant.
Sluta, du förstör den.
Kära nån.
Nåja...
I morgon ska jag visa dig hur man gör en hatt på riktigt.
Tarrant?
- Du är för sträng, Zanik. - Hattmakeri är allvarliga saker.
Hans påhitt får inte komma i vägen för hans potential.
Få se nu...
Ja...
Ja, den här hatten skulle nog passa dig...
- ...perfekt. - Tack, mr Hightopp.
Men jag har tyvärr bråttom. Ha en trevlig kväll!
Var är hon?
- Vad gör du? - Ingenting.
När kommer hon?
Tja...
Jag sa faktiskt inte att hon skulle komma, gamle vän.
Bara att jag hade bjudit in henne.
Fyndigt. Mycket listigt.
Gratulerar, min herre. Gratulerar.
Tack.
Du sa att du undrade när "snart" är.
Låt mig försöka förklara när "nu" är.
Nu är...
...exakt en minut innan tedags.
Och fram till det att den unga Alice kommer på te -
- kommer det att vara en minut kvar till tedags -
- för dig och dina... dumskallar.
Passa dig!
- Njut av nuet. - Nu visar han sitt rätta jag.
Tiden går.
Jag måste ha Kronosfären. Hon kan inte vara långt borta.
- Vilken besynnerlig figur. - En riktig gentleman.
Jag fattar inte att han sa så där.
- Vad händer? - Jag sitter fast!
Vad har han gjort?!
Den rackaren gjorde så att vi är fast en minut före tedags.
Tedags... för evigt!
Här ska ni se, små myror.
Ett nytt, fint hem.
Vad har jag sagt till er?
- Inga fler kakor! - Jag har inte ätit några kakor.
Varför har du då smulor under sängen?
Hon har lagt dem där.
- Är det sant, Mirana? - Säg som det är!
Säg sanningen, Mirana.
Var det du som åt kakorna och la smulorna där?
Nej.
Jo! Du ljuger!
Smulorna ligger under din säng. Skyll inte på din syster.
Nej, det är orättvist! Det är orättvist!
Klockan slår sex!
Klockan... Hon kommer att slå i huvudet!
Nej!
Mitt huvud!
Dumma rosor.
- Prinsessan! - Åh, nej...
Det här är inte bra.
- Hur gick det med huvudet? - Försiktigt. Det svullnar upp.
Iracebeth?
Iracebeth!
Var är hon?
Älskling!
- Mitt huvud... - Lägg armarna om mig.
Mirana!
- Såg ni? - Ja, hon slog sig riktigt illa.
Man kan inte ändra det förflutna.
Men man kan lära sig ett och annat av det.
Den första hatten jag tillverkade.
Jag trodde den blev bortkastad för länge sen.
Han behöll den.
Den kan omöjligen vara här...
...men här är den.
Om den här hatten överlevde måste min familj också ha gjort det.
AVLIDNA
Higgens...
Highbottom...
Ingen här än...
Inga Hightopps!
De lever.
De lever!
Din dårskap förbluffar mig.
Du anar inte hur obetänksam du har varit.
Vilka farligheter du har orsakat.
Vad ska vi ta oss till? Fort! Vem har manualen?
Jag behöver Kronosfären nu.
- Den ska tillbaka till Alltidsuret. - Men horunvendushdagen...
Jag ska bara använda den en gång till. Jag måste rädda Hightopps.
Du ska inte rädda någon. Var du än är, kommer jag att hitta dig.
Det stora uret får inte stanna.
Tiden kommer alltid ifatt dig.
Förlåt.
Men jag måste rädda Hattmakaren.
Alice! Alice!
Kom tillbaka med min Kronosfär!
Det är Kingsleighflickan.
- Hon är galen. För bort henne. - Spänn fast henne!
Alice?
Var är jag?
På hospitalet.
- Hur länge har jag varit här? - Inte länge.
Du hittades i ett rum på övervåningen i Ascots hus.
Hamish lät dem ta dig hit.
Du betedde dig så märkligt.
De sa att du försökte krypa under möblerna.
Och du pratade om atmosfären...?
Kronosfären! Hattmakaren!
- Miss Kingsleigh... - Jag måste tillbaka!
Få se nu...
Nervös, känslig, benägen att fantisera...
Ett skolexempel på kvinnlig hysteri. Obotligt, enligt somliga.
Men jag håller inte med.
Men det är inget fel på mig.
Lägg dig ner, Alice. Lägg dig ner.
- Ska det verkligen vara nödvändigt? - Mr Harris!
- Jag kan inte vara här. - Ta hand om mrs Kingsleigh, tack.
Vi har mycket att göra. Oroa er inte, vi ska bota Alice på nolltid.
Var la jag nu...?
Jag protesterar, dr Bennet!
Alice!
Spring!
Hon får inte komma undan!
Om jag lärde mig nåt till sjöss -
- var det att knyta förbaskat bra knopar.
Hallå där! Det där är min droska!
- Den får du inte ta! - Förlåt!
Jag åberopar galenskap.
Håll ut, Hightopps.
HORUNVENDUSHDAGEN
Hightopps!
Nej!
Jag har utkrävt min hämnd!
Hon tog dem.
Nästa gång...
Hattmakaren!
Hattmakaren! Din familj lever!
Han tickar knappt.
Vi befarar att du kommer för sent.
Hattmakaren!
Han tynar bort.
Jag klarar inte att se honom sån här.
Kom, Mally. - Ta farväl, Alice.
Kom.
Snälla Hattmakaren, vakna.
Vakna.
Snälla, vakna.
Nu vet jag vad den här betyder.
Det var en kärleksgåva till din far. Du trodde att han kastade bort den.
Men han behöll den i alla år. Han behöll den.
Och nu behöver han din hjälp.
Jag är hemskt ledsen. Jag trodde att det var omöjligt.
Jag skulle ha trott dig.
Tror du mig...?
Jag kommer alltid att tro på dig.
Det är du, inte sant?
Dig skulle jag känna igen varsomhelst.
- Du är Alice. - Hattmakaren!
- Jag har saknat dig! - Och jag dig, kära du.
Men om min familj lever...
Varför har de inte kommit hem?
De hålls fångna av den enda som är grym
nog att hålla dem fångna alla dessa år.
Jäkla Storhuvud.
Jag ska hitta Röda drottningen och ta hem min familj.
Hallå? Vad säger ni, mina husdjur?
Gräva, gräva, gräva... Jobba, jobba, jobba...
Jordbävning.
Var fasen har du hållit hus?
Var är Alice? Var är min Kronosfär?
Hon hoppade in i en spegel. Hon är borta.
- Lät du henne slippa undan? - Nej... Jag måste hitta henne.
- Var är hon? - Hur ska jag veta det?
För att hon är din fiende.
Hon muttrade någonting om...
...Hightopps.
Hon sa att hon skulle rädda dem. Vad kan det betyda?
Jag vet precis vad det betyder.
Vakter! Grip honom!
Från och med nu, min kära, är det nämligen jag som bestämmer.
Jag har fallit av!
Alice...
Mirana...
Min familj är där. Jag vet det!
- Kära hjärtanes! - Hur kommer man uppåt?
Det är många trappor.
- Är det här vi...? - Delar på oss.
Vi delar på oss ihop.
Det är ett stort slott. Vi kanske borde hålla ihop...
Kära nån. Jag är redan andfådd.
Mrs Hightopp?
Hightopps? Hightopps?
Hoppsan!
- Här är det låst. - Här också!
- Det här är det sista rummet. - De måste vara här. Jag vet det.
Far? Mor?
Är det någon här?
Är de inte här...?
De är inte här.
Men jag var så säker på att de var här. Jag kände det.
Jag är hemskt ledsen.
Far! Mor!
Det är ni!
Pyttesmå, men ni är ni!
Hej, Alice.
Ta den!
Nej!
Tack så hemskt mycket.
Du har precis hämtat universums farligaste manick åt mig.
Du och dina allra käraste vänner.
Och min allra käraste fiende.
- Racie! - Håll klaffen!
Jag visste att vi borde ha hållit ihop. Nu sitter vi här i en stor grönsaksbur.
Vad har du råkat ut för?
Vänta, Ers Majestät! Sluta!
Man kan inte ändra på det förflutna.
Alice... Du har alltid varit irriterande, slurvisk och störande.
När jag kommer tillbaka ska jag ta dina vänners huvuden!
Och sen tar jag ditt. Ajöss!
Kom nu.
Låt henne inte träffa sig själv. Då förstör hon allt!
Nu minns jag varför jag inte gillar henne.
"Att få klockan att gå manuellt"...
Självklart!
Sekunder, minuter!
Mot 347!
Det är dags för...
...timmen!
Tiden... Allt det här är mitt fel.
Jag stal Kronosfären.
Jag tror att du får lov att stjäla den igen.
Hon åt upp min snork.
Och mina fingrar...
Och min armbåge!
Tack!
Jag tycker att du är riktigt söt utan snork.
- Söt som en sockerärt. - Äsch...
- Vad ska vi göra nu? - Ja, vad är planen?
Nu hänger det på dig, Alice.
Ta Tiden till hans slott. Vi hämtar Kronosfären -
- och återställer universums ordning. Har ni förstått?
Vad väntar ni på? Sätt fart!
- Var är vi? - Det vet du mycket väl!
Varför ligger det smulor under din säng?
Hon la dem där.
Är det sant, Mirana?
Det gjorde du. Säg som det är!
Säg sanningen, Mirana.
Var det du som åt kakorna och la smulorna där?
Nej.
- Nej, Racie! - Lögnare! Du ljuger!
Det här ser inte bra ut.
Vi måste härifrån!
- Hon har haft sönder det förflutna. - Nu kan bara Kronosfären rädda oss!
Det knappar in på oss!
- Alice...? - Håll i er.
Jag vill inte hålla i mig!
Kronosfären! Hon kom tillbaka med den!
Spring, Alice!
Det kan faktiskt gå vägen.
Följ efter mig. Hitåt!
Jag har dig, plutten.
Ticke-tacka-tocka, måste rädda klockan.
Jag lämnar dig inte!
Herrn! Vänta, herrn! Hon är här!
Flickan som fick er att framstå som en idiot!
Alice!
Hattmakaren!
- Farväl, min bror. - Min bror, farväl.
Jag har njutit av varenda stund tillsammans med er.
En garde!
Tiden är slut.
Hon kommer inte att lyckas! Hon behöver mer tid!
Än jag har inte tickat mitt sista tack!
Det verkar som om min oövervinnliga maskin...
...i själva verket är...
...övervinnlig.
Kära hjärtanes...
Har jag missat nåt?
Mår du bra?
Ja.
Wilkins. Wilkins!
- Wilkins! - Ja, herrn.
Jaså, där är du. Stå inte bara där. Vi har mycket att göra.
- Fröken råkar inte behöva en butler? - Wilkins!
De lyckades! De lyckades!
Hurra för Alice! Jag har alltid tyckt om henne.
Bort med tassarna!
Varför ska jag alltid råka ut för det här?
Varför älskar ingen mig?
Jag älskar dig, Racie.
Det gör du inte alls!
Allt det här är ditt fel.
Jag vet.
Det var jag som åt kakorna. Jag ljög.
Om jag bara hade sagt som det var, skulle det här aldrig ha hänt.
Jag är hemskt ledsen.
Om det inte är för sent...
Snälla, förlåt mig.
Det är det enda jag nånsin har velat höra.
På allvar.
Ers Majestät...
Ursäkta om jag tränger mig på.
Min familj befinner sig i en ganska prekär situation.
Givetvis.
Jag har alltid tyckt om små saker.
ÄT MIG
Tack.
Inte för mycket. Försiktigt.
Enastående, min gosse! Bra gjort.
Åh, min familj!
Min kära familj!
Mor!
Och far...
Du behöll min blå hatt.
Jag tillverkar hattar, far.
Jag är hattmakare.
Det har jag alltid vetat, min gosse.
Allt är i ordning.
Ja?
Du försökte varna mig, men jag lyssnade inte.
Förlåt.
Jag har sett Tiden som en tjuv, som bestal mig på allt jag älskade.
Men nu vet jag att du ger innan du tar.
Varje dag är en gåva. Varje timme, varje minut, varje sekund.
Den stupade soldaten. Vill du att jag ska laga den?
Nej, jag vill ge den till dig.
Han brukade säga att det enda av värde är det vi gör för andra.
Han skulle nog ha tyckt om dig.
Det sägs att Tiden inte är någons vän.
Men jag ska alltid minnas dig.
Och snälla du...
Kom inte tillbaka.
Alice!
Åh, Alice. Du bara måste träffa min familj!
Det var ju du och ingen annan som räddade dem, inte sant?
Vi ska ha så roligt tillsammans!
Men du har ju förstås en egen familj.
Familjen är mycket viktig.
Man har bara en.
Hattmakaren... Jag är rädd för att jag aldrig får se dig igen.
Käraste Alice...
I hågkomstens trädgård...
...och i drömmarnas slott...
...ska vi träffas, du och jag.
Men en dröm är inte verklighet.
Vem kan skilja det ena från det andra?
Du klarade av det, Alice. En omöjlighet.
Inte lika omöjligt som att ta farväl av er, mina vänner.
Farväl, Hattmakaren.
Farväl, Alice.
Här är överlåtelsehandlingen för skeppet. Skriv under, så är huset ert.
Tid är pengar, mr Harcourt.
Nej, det är han verkligen inte.
Alice!
Tiden är många saker, Hamish, men han är inte pengar.
Och han är inte vår fiende, mor.
Var kom du ifrån?
Jag gick rakt genom väggen.
Jag kan inte ändra på det förflutna, men jag kan lära mig av det.
Skriv på kontraktet, mor.
Vill du att jag gör det?
- Men Undret, då? - Det finns alltid fler skepp.
Men du är min mor, och det har jag bara en.
Så du har bestämt dig för att bli kontorist?
Jag visste väl det, hur envis du än må vara.
Du är en otrevlig karl, Hamish.
Jag är glad för att min dotter inte gifte sig med dig.
Mrs Kingsleigh... Så där får ni inte göra! Det får ni inte!
Alice gör som Alice vill.
Detsamma gäller mig.
Adjö.
Mor!
HELA VÄRLDEN
Högre.
Perfekt! Tack, mina herrar.
Vi kommer att konkurrera ut Ascots på mindre än ett år.
Skeppet är lastat. Ska vi inleda Kingsleigh & Kingsleighs jungfruresa?
Tiden och tidvattnet väntar inte på någon man.
Eller kvinna, för den delen.
Kapten ombord!
Fulla segel!
ALICE I SPEGELLANDET
TILLÄGNAD VÅR VÄN ALAN RICKMAN 1946-2016
Dags att gå.